![](https://suomenluonto.fi/wp-content/uploads/2023/06/pitkasarvimehilainen_koiras_netti.jpg)
Pitkäsarvimehiläinen
Eucera longicornis
Ulkonäkö ja tuntomerkit: Isokokoinen laji (14–16 milliä). Koiras on helppo tuntea erittäin pitkien tuntosarvien perusteella, jotka ovat yhtä pitkät kuin sen ruumis. Koiraan karvapeite on vaalea, väriltään harmaa, kellertävä tai punaruskea, ja sen naama on osaksi keltainen. Naaras on samankokoinen kuin koiras ja sen karvapeite on punertava. Pitkäsarvimehiläisnaaras muistuttaa maamehiläisiä, mutta sen takaruumiin kärkiosan selkäkilpien reuna on tiheän vaalean karvavyön peitossa.
Elintavat, ravinto ja lisääntyminen: Naaras kerää siitepölyä vain hernekasveilta, pääasiassa niittynätkelmältä. Koiras ruokailee usein metsäkurjenpolven kukilla. Pitkäsarvimehiläisen pesäpaikat ovat yleensä hiekkaisen rinteen yläosassa. Kulkuaukko on melko iso, pikkurillin pään kokoinen. Hyvällä paikalla pesiä voi olla sata löyhässä yhdyskunnassa.
Levinneisyys ja runsaus: Esiintyy Etelä- ja Keski-Suomessa, runsaimpana Ahvenanmaalla, pohjoisimpana Kuopiossa.
Heimo: Aitomehiläiset (Apidae). Aitomehiläisten heimo on maailman ja myös Suomen runsaslajisin. Maastamme on tavattu 74 heimon lajia, joihin lukeutuu tarhamehiläinen ja 38 lajia kimalaisia. Heimon edustajista suurin osa elää erakkoina, toisin sanoen ei muodosta yhteiskuntia kuten tarhamehiläinen ja kimalaiset. Heimossa on evolutiivisesti pitkälle erikoistuneita pitkäkielisiä lajeja, jotka ovat sopeutuneet käyttämään tiettyjä ravintokasveja.
Tiesitkö: Euroopassa esiintyy yli sata pitkäsarvimehiläislajia. Lajirikkaus on suurin Välimeren alueella ja Itä-Euroopan aroilla.