100 päivää luonnossa: Kontiainen yläilmoissa
![](https://suomenluonto.fi/wp-content/uploads/2017/08/100_69-1000x665.jpg)
Kattohaikara on iskenyt saaliikseen kontiaisen, jonka se pian heilauttaa nokallaan kurkkuunsa. Kuvat: Samuli Haapasalo.
69/100
Muhevien multakasojen ilmestyminen pelloille ja pihoille paljastaa tämän nisäkkään. Kontiainenhan se siellä työntää multaa kaivamistaan käytävistä. Itse kontiaista näkee kuitenkaan tuskin koskaan.
Maan alla puutarhassakaan asuva kontiainen ei kuitenkaan popsi porkkanoita tai muita puutarhurin vaalimia juureksia. Kontiainen syö mm. kastikkaita, ei kasvisravintoa.
![](https://www.suomenluonto.fi/wp-content/uploads/2017/08/100_69b.jpg)
Tämän kontiaisparan tie taasen kulkee ilmojen halki pikkukiljukotkan poikasille.
Kaivaessaan käytäviään kontiainen samalla kuohkeuttaa maata ja multaa, mutta nostaa puutarhaan erikoisia kekoja. Monet puutarhurit tekevät kuitenkin yhteistyötä kontiaisen kanssa ja siirtävät parasta möyhennettyä multaa penkkeihinsä.
Kontiainen, vanhalta nimeltään maamyyrä, on innoittanut useita taiteilijoita ja kirjailijoita luomaan kontiaisesta satuhahmon.
Kontiaisella on aika ”ovela” vuorokausirytmi. Maan alla kun elää, kontiainen ei ole sidottu maan vuorokausipyörimiseen aurinkoon nähden. Kontiaisen vuorokausirytmi onkin neljä tuntia kaivuuhommia ja ruokailua ja neljä tuntia unta! Yksi maapallon vuorokausi onkin kolme kontiaisen vuorokautta.
Maan päällä kontiainen liikkuu vain vähän. Siksipä tämän bloginkin Virossa ottamani kuvat koostuvat yhdestä peltotiellä harhailevasta kontiaisesta ja kahdesta maan päälle saaliiksi päätyneestä poloisesta; toinen niistä on kattohaikaran nokassa ja toinen pikkukiljukotkan matkassa yläilmoissa!
![](https://www.suomenluonto.fi/wp-content/uploads/2017/08/100_69c.jpg)
Maan pinnalle käytävistään erehtynyt kontiainen etsimässä pikaista paluuta maanalaisiin maisemiin.